I tidligere afsnit:
- Det er problemerne, ikke? - En kosmisk prøvelse.
Kan du ikke mærke smerte?
Det findes to Haverer. Et under overfladen og et til under det.
Du bor i begge, Nathan.
- Husker du hende, jeg ligner? - På Colorado Kid-fotoet?
- Er det muligt, hun hedder Lucy? - Kan vi tage det senere?
- Hej, Duke. - På menuen står grillet tigerreje.
- Middagen, ja... - Du aflyser ikke.
Du mødte en anden i stedet.
Jeg troede ikke, jeg havde venner, men det har jeg nu. Det har du også.
Tvang du mig op kl. Otte på en lørdag for at se dig meditere?
Audrey, det tager tid at nå frem. Slap af.
Kan du ikke fortælle, hvad vi skal? Nej, du vil vise det...
Sig nu, hvad det handler om. Er det problemerne?
Buddha siger, at den, der venter, belønnes.
Siger han også: "Du skal drikke, smugle og tænke på dig selv"?
- Jeg er en reformeret buddhist. - Sig nu bare, hvad vi skal.
Carpenter's Knot. Det har været ejet af familien Carpenter i evigheder.
Den sidste i familien er eneboer. Han lukkede hotellet, da jeg var lille.
Jeg har hørt, at det er et meget specielt anlæg.
Har du hørt det? Du sagde, du havde set noget, som du måtte vise mig.
Ja? Måske smurte jeg lidt tykt på.
- Man kan lugte historien. - Noget kan man i hvert fald lugte.
Stedet giver mig myrekryb.
Okay, fortæller du det så?
- Overraskelse! - Tillykke med fødselsdagen!
- Der fik vi dig. - Så I hendes udtryk?
Ubetaleligt.
Græder du? Gråd tolereres ikke i dag.
Ti stille. Jeg er bevæbnet.
Ingen har holdt fødselsdag for mig før. Det er ret fedt.
- Du har gjort så meget for Haven. - Jeg vidste ikke, I planlagde...
- Og dig kender jeg slet ikke. - Julia, Eleanors nyankomne datter.
- Hun var i Etiopien med Fredskorpset. - I Darfur. Med Læger uden grænser.
- Tak, fordi I kom. - Jeg tog margaritamix med.
- Vil du gifte dig med mig? - Julia var vild med mig som tøs.
Jeg ville bare høre dine eventyr.
Hun elskede mig.
- Jeg tager og... - Her kommer piccoloen.
Er de alle til mig? Hvilken en er fra dig?
- En pakke. Som glinser. - Tak. Du er nok ikke i festhumør.
- Jeg var urolig for dig efter Jess. - Det er i orden.
Jeg hygger med Jack og lytter til Patsy Cline.
Er jeg den sidste?
Jeg har altid elsket at gøre en entré.
Vaughn Carpenter. Velkommen til The Knot. Mi casa es su...
...hotel i weekenden. - Vaughn, tak, fordi vi måtte komme.
- Hvor er din bedre halvdel? - Hun er ikke længere iblandt os.
Vi havde et fint liv.
Se på jer! Børnene er voksne, og de gamle er lige så grimme som altid.
- Men selvfølgelig ikke dig Eleanor. - Vaughn...
Her er fødselsdagsbarnet, Audrey Parker.
- Hej. Du ligner jo... - Undskyld?
Lucy Ripley. Du ligner hende på en prik.
- Kendte du Lucy Ripley? - Det er en gammel ven.
Pokkers. Strømmen ryger ofte i uvejr.
Jeg ser lige til generatoren.
Jeg sagde, du var gået bort, Olivia.
- Behøver du gøre det? - Jeg er ved at blive svagere.
Vær forsigtig.
Lad dem ikke se dig, når du går. Hav en sikker rejse.
Alle lægger gaverne på bordet.
Mor, kan vi ikke pakke ud og vælge værelse, inden du finder pisken frem?
- Jeg prøver at organisere folk. - Du kan vel spørge først.
Er der nogen, der har præferencer?
- Gør, som I vil. - Helle for underkøjen.
- Du siger altid helle for. - Jeg er ældre, men hurtigere.
- Og lille. - Skal jeg finde et værelse til dig?
- Jeg går en tur, før det regner. - Skal jeg stille din taske op?
Okay. Tak.
- Det var interessant. - Det var rigtig underligt.
Jeg plejer ikke at give gaver offentligt, men jeg har en til dig.
Jeg ville lede efter mr. Carpenter for at spørge lidt om Lucy.
Vi er lige kommet. Du kan tale med ham den nye hele weekenden.
Undskyld. Sagde du, du havde en gave? Er det en pony?
Glem det.
Nathan, er du der?
- Har nogen set Audrey? - Hun ville tale med mr. Carpenter.
Jeg lagde mine gaver i hendes værelse. En kjole til festen.
- Hun bliver så smuk. - Bed Vaughn om tændstikker.
Jeg har intet at tænde lysene med.
Og Nathan? Gå op og find Audrey.
Undskyld, jeg kommer til sidst. Det tog tid at få styr på glamouren.
Jeg fylder år i marts.
- Kan du lide dekorationerne? - De er skønne, dr. Carr.
Det er som et drageagtigt undervandseventyrland.
Er det en søhest?
Kom!
Julia?
- Hvad fanden er det? - Gå væk!
Rør det ikke.
- Jøsses. - Det ligner et hamskifte.
Det har du ret i.
Vaughn Carpenter...
...var en kamæleon.
Beklager, Nathan.
En hamskifter, et uhyre. I mangel af bedre ord: En kamæleon.
Nu har den skilt sig af med Vaughn Carpenters form og fundet en ny.
En af vore. En her i rummet...
...er en kamæleon. Det betyder, at en af os er en morder.
En af os er død.
Da jeg var grøn betjent, så jeg sådan en kamæleon.
Jeg var hjemme fra Vietnam og troede, jeg havde set og gjort alt.
Indtil jeg måtte skyde min kollega i hovedet i selvforsvar.
- Dræbte du din kollega? - Kamæleonen dræbte ham.
Han havde overtaget ham. Jeg dræbte kamæleonen.
Men først havde den kopieret og dræbt seks mennesker. På 27 år i jobbet -
- har jeg kun håbet på en ting: Aldrig at skulle se sådan en igen.
- Hvordan stopper vi den? - Alle holder sig inden for hørevidde.
Kamæleonen behøver tid med ofret for at kunne imitere deres sjæl.
- Råb op, hvis den angriber jer. - Hvad er den ude på?
Den vil dræbe og forny sig selv.
Alle her er vist klar over, at problemerne er tilbage.
Den har levet som Vaughn Carpenter i alle de år.
- Da problemerne var væk. - Nu vil den blive aktiv igen.
Den har dræbt en af os. Jeg lover, at den ikke nøjes med en.
Vent lidt. Jeg forsøger at være zen om det her, men lige for at være sikker:
Du har altså ikke set en kamæleon, siden Reagan var præsident.
Og pludselig sidder vi fast i et uvejr midt i dens skide tilholdssted?
- Hvordan kunne det gå til? - Vi blev jo ikke fanget.
Vi blev inviteret.
- Dave? - Vaughn ringede til mig.
Han sagde, det var længe siden, og at han havde hørt om problemerne.
Han spurgte, om vi ikke kom forbi. Og så ringede Eleanor.
Du sagde, du ledte efter et festlokale. Jeg troede, det var skæbnen.
Beskylder du mig?
- Hvad skulle jeg have gjort? - Slap af.
- Kan vi dæmpe stemmerne? - Vi burde ringe hjem og fortælle det.
- God tur. Der er ikke forbindelse. - Fastnettelefonen virker heller ikke.
- Det er sikkert uvejret. - Eller kamæleonen.
Vaughn ville jo ringe efter en båd... Men det sker vel næppe.
I bådhuset kan det være, der er en lille båd.
Nej, ingen skal ind på fastlandet før vi ved, at kamæleonen er død.
Vil du stoppe mig, gamle? Du vil måske æde mig og overtage min krop?
Morderen må ikke gå løs på fastlandet.
Vi kan godt slås, hvis du vil, yoga. Jeg har hostet værre folk op end dig.
Må jeg afbryde Chuck Norris-festen?
Lad os gå ned til bådhuset og afgøre det?
Nathan? Politimester?
Er du bevæbnet? Hun er.
Hun vil have, vi slapper af, men hun er bevæbnet.
- Måske er det hende, der er den. - Jeg er ikke den.
Spørg mig om hvad som helst.
Mit første kys var, da jeg var 18. Min yndlingssanger er Ray Charles.
- Ray Charles? - Okay, det er Justin Timberlake.
Mit mellemnavn er Prudence. Selvforskyldt ved konfirmationen.
Det stemmer måske, men vi kender dig for dårligt til at vide det.
En.
To.
Den anden havde jeg kunnet beholde, hvis jeg var ond.
Hvad nu, hvis du får en lille pistol? Og så får du et magasin.
Og en stor pistol til dig og et stort magasin...
- Der er ikke nok til alle. - Var der mere?
Der er to betjente til, der kan være bevæbnede.
Jeg har intet. Mit tjenestevåben ligger i min taske. Tag det bare.
- Og politimesteren? - Jeg skulle til fest. Jeg har intet.
Var der flere? Ikke flere bud?
Mod bådhuset.
- Okay. - Tager du den side?
- Jeg ved ikke... - Få den løsnet lidt først.
- Tak. Også for hjælpen på hotellet. - Hvad?
Du hjalp med at berolige de andre. Tak.
Det er det, kolleger gør.
Det er surt. Du spurgte om Jess før.
- Men tak, fordi du spurgte. - Det er sådan, venner gør.
Jeg fandt den her i kisten udenfor. Når den er tørret, burde den virke.
- I fandt faktisk noget. - Vi får se.
Ikke dårligt. Vi har en båd... Hvad gør vi nu?
Det er politimesteren. Tænk over det.
Kamæleonen vælger den med magt, som de alle lytter til.
Uden social kompetence.
Nej, jeg havde taget Nathan. Folk lytter til ham, og de kan lide ham.
- Men mig havde jeg ikke valgt. - Det er klart.
Hvorfor vælge en gammel mand? Det havde jeg ikke gjort.
Koffeinfri kaffe! I ser ud til at trænge.
Tak.
Hvad gjorde du? Du tog ostekniven.
- Hvorfor skulle jeg ikke sige det? - Hvem ved, hvorfor du gør noget?
Vil du tage den diskussion nu?
Undskyld. Jeg elsker dig.
Lad os nu ikke skændes?
Jeg elsker også dig, mor.
- Vi burde give de andre besked. - Skal de trække lod om pladserne?
Folk er jo helt fra den...
Ja, jeg løj om pistolen. Jeg tog en beslutning til alles bedste.
- En dag må du gøre det samme. - Nu er vi strandede.
Hellere det end slippe en morder løs på fastlandet. Vi kan ikke rejse nu.
Enten dræber vi det svin her og nu, eller også dræber det os.
- Nå? - Nej.
Hverken båd, flåde eller noget.
Bare gamle lygter og nogle tusinde kakerlakker.
- Det gik bedre for mig på loftet. - Gik du derop alene?
Nathan, jeg fandt en radio. Jeg kan måske lave den.
- Og nej, jeg behøver ikke hjælp. - Hvad kan vi andre gøre?
Vi burde finde ofret. Så ved vi, hvem kamæleonen er.
Men liget kan ligge hvor som helst, så vi burde dele os op i grupper.
Brødrene Hardy og de sure og Nathan.
- Parker, du kommer med mig. - Duke?
Jeg går alene, tak. Jeg vil arbejde.
Og jeg kan ikke slæbe rundt på radioen.
På mit børnehjem sagde de, at ulydige børn blev muret inde.
Vi ledte efter dem sådan her. Jeg er ikke kommet meget længere.
- Hvorfor valgte du ikke Nathan? - Fordi damerne skal beskyttes.
Og fordi du ikke kan holde ud at tale med din søn?
- Okay, også det. - Han kunne bruge en ven lige nu.
Så er det jo godt, han slipper for at tale med mig.
Der er noget her. Ja, det er spærret af.
Den kan løftes af.
Ved du, hvad det er? En gammel madelevator.
- Den behøves nok ikke mere. - Det var godt fundet, Parker.
Var det en kompliment? Hvad med at give Nathan sådan et ind imellem?
Problemerne er tilbage. At hygge om Nathan hjælper ham ikke.
- Han er ret sej. - Han må være hård som sten.
- Ellers bukker han under. - Vær dog venlig?
Venskab er en byrde.
Jeg efterlader en masse problemer til ham.
Julia?
- Er du okay? - Jeg vil ikke dø. Ikke her.
Du kommer ikke til at dø. Vi er hos dig.
Det er ikke til stor trøst. Du kan være et uhyre fra helvede -
- som venter på, du kan rive mit ansigt af.
- Slap af. - En af os er et uhyre.
Hvorfor sker der forfærdelige ting i det her gudsforladte hul?
Jeg burde aldrig have ladet dig overtale mig til at komme hjem.
- Er alt i orden? - Det er nok bedst, vi bytter grupper.
Kæmp ikke mod mig.
Hun siger stadig, hvad jeg skal gøre.
- Jeg beklager, jeg gik amok. - Det er en anspændt situation.
Jeg troede, jeg var den mest ekstreme. Jeg ville opleve eventyr -
- og vende vis tilbage. Så ville jeg kunne håndtere mor, tænkte jeg.
Jeg burde have holdt mig væk længere.
Ikke fordi det angår mig, men når man holder sig væk, går man glip af meget.
Hvor underligt. Her ligger en masse avisudklip. Et handler om dig.
- Her er Carpenter som ung. - "Sidste arving får sidste olie."
Han fik meningitis.
- Men her er han tre dage senere. - "Ætling kommer sig mirakuløst."
- "Lægerne kan ikke forklare det." - Man bliver ikke rask på tre dage.
Det var kamæleonen, som tog hans form.
- Han har levet som Carpenter i 27 år. - Vidste hans kone det?
Det tror jeg. På fotoet har hun lige fået at vide, hendes mand overlever.
Men hun er helt fraværende.
Hun vidste måske, hvad hun stod overfor. Hendes elskede var døende.
Enten kunne hun leve videre med en kopi -
- som talte som ham og stort set var ham, eller blive enke.
Tanken om at få et rigtigt liv må have været en drøm for ham.
Efter 27 år vender problemerne tilbage, og alt går ad helvede til.
Men hvad har det med mig at gøre? Jeg ved, hvem jeg kan spørge.
Du skrev artiklen. Vidste du, hvad han var?
- Nej, jeg anede det ikke. - Kan det, vi siger, virkelig passe?
At kvinden kan have levet sammen med en ting, med en kamæleon?
Kamæleonen er ikke en ting, men en person.
Han er hjemsøgt, som menneskerne i Haven.
De er ikke mere uhyrer end en sulten bjørn. De fortjener ikke frygten.
- Medmindre de dræber folk. - Ja. Men Lucy hjalp de trængende.
Hun hjalp sikkert Carpenters. Derfor ønskede han din hjælp.
- Kendte du min mor? - Ja.
- Hvorfor har du ikke sagt noget? - Hold dig fra mig!
Hvad er der i vejen med dig, din vanskabning?
Jeg var nede ved bådhuset. Gæt, hvad jeg fandt.
En båd, som var hel, indtil du skød den i smadder!
- Jeg skød den ikke i smadder. - Hvor er din pistol?
- Den lå ikke i din taske. - Læg den økse.
- Du er kamæleonen. - Hvor er din pistol?
Jeg lagde den i tasken. Det var ikke mig!
Dæmp stemmerne, tak! Vi må finde ud af, hvem kamæleonen er...
- Hører du ikke? - Og hvad vi stiller op med ham.
Eller hende. Okay?
Jeg har en idé.
Vi ved ikke, hvad kamæleonen ved om ofret. Men vi må begynde et sted.
I tog hver en gave med, og I har næppe fortalt mr. Carpenter om den.
Hvis I kan sige, hvad de indeholder, er det troværdigt.
Hvis I ikke kan, har vi et problem.
Jeg gør det sidst.
- Hvorfor må han det? - Fordi han har øksen.
- Hvad med grisen? - Jeg gav kjolen.
- Og de fine sko. - Og håndtasken.
- Vi begynder med dr. Carr. - Øreringe.
Kejserpingviner.
Ja, hvor er de fine. Tak.
Okay.
- Vince? - Det er en bog. "Misery Unchained".
Signeret af forfatteren, inden damen huggede hans fod af.
Okay.
- Må jeg se? - Ja.
Okay. Nathan?
Det er en trøje. Blå.
I kashmir.
Det er et tørklæde.
Jeg vidste det.
Slap lige af?
Bind ham.
- Du har en pistol. - Ja.
- Du løj. - Måske.
Aflever den. Der gælder ens regler for alle.
- Ifølge hvem? - Ellers bliver det "Fluernes herre".
Nå...
Duke.
Ens regler.
Tilfredse?
- Hvor mandigt gjort. - Hvad skal vi stille op med ham?
- Jeg er ikke kamæleonen. - Hvorfor kendte du ikke din gave?
Jeg bad Jess købe den trøje, vi så på McGuinness i sidste uge.
Hun må have set tørklædet og ændret mening. Hun sagde intet, før hun gik.
- Hvad med båden og pistolen? - Jeg er ikke bevæbnet.
Det var politimesteren, der skød båden i stykker.
Okay. Det beviser, at jeg ikke er kamæleonen.
- Kamæleonen ville til fastlandet. - Gider nogen løsne mine reb?
- Hvordan ved vi, det ikke er dig? - Hvordan ved vi, det ikke er dig?
Hvis vi vender os mod hinanden, ender vi med at dræbe en uskyldig.
Jeg kender jer ikke særlig godt, men jeg ville gerne.
- Jeg håber, vi er bedre end det. - Jeg burde have ladet dig forklare...
Hvad gør vi nu?
Bliv nede.
Du tager ikke det øksehoved!
Det ville jeg heller ikke. Men pistolen er desværre væk.
For en gangs skyld var det ikke mig. Jeg sværger.
Hvad fanden skete der?
Præcis det, en morder ville ønske: Alle mod alle.
- Garland... Hvad laver du? - Jeg er træt af det her.
Jeg slår den ting ihjel!
- Gem dig i stedet for. - Jeg anklagede min egen søn.
Jeg er træt af, at den leger med mig.
Forældre kan ikke bebrejde sig alt.
- Jeg kunne have dræbt ham. - Jeg tabte Julia, da hun var baby.
- To gange. - Tak.
- Det er ikke afbryderen. - Der må være en nødgenerator.
- Vi deler os op og finder den. - Du sagde, vi skulle holde sammen.
Vi har fire personer at undsætte, og det er lettere, når der er lys.
- Opfør dig som en mand. - Hvis bare jeg havde min økse!
Man skal aldrig holde folks fødselsdag.
Mor?
Jeg beklager. Hun er død.
Okay.
Hun ser ud til at have brækket halsen.
Du sagde da, at kamæleonen overtog ofrene.
Måske havde den ikke tid nok og gik i panik.
Nødgeneratoren er...
Jeg husker ikke, hvad det sidste jeg sagde til hende var.
Kom og se.
- Jøsses. - Det var en stor revne.
Vejret er hårdt mod gamle huse. Det var nok det, der tog strømmen.
Et jordskælv i Maine?
- Ja. - Det var pokkers.
- Må jeg tale med dig? - Ja.
Det bliver værre, før det bliver bedre, så vi må lave et nødråb.
- Stoler du på mig? - Ja, selvfølgelig.
Er alt i orden?
Nej.
Hvad fanden laver du?
Nej!
Nathan!
- Du dræbte min ven. - Hvordan vidste du, det var mig?
Jeg kan mærke Audreys berøring.
- Jeg kan ikke mærke din. - Hvad har du gjort?
Hun er kamæleonen.
Undskyld. Det var ikke meningen at gøre nogen ondt.
Doktoren, hun så, hvem jeg var.
Og Audrey...
Jeg begyndte at blive svag. Jeg troede, hun kunne hjælpe mig.
Som Lucy.
Hvorfor dræbte du hende så?
Hun er anderledes. Hun... burde være død.
Lever hun? Hvor er hun? Hvor er hun?!
Audrey, hører du os?
- Den er her. - Tænd lys!
Hun lever. Hjælp hende op.
Parker?
Julia, hjælp til.
Audrey... Kom nu.
Giv mig desinfektionsmidlet.
- Hun skal da ikke desinficeres. - Ammoniak virker som lugtesalt.
Audrey, hører du mig?
Pulsen øges. Hun skal nok komme sig.
Parker, du klarer den.
Græder du? Gråd er ikke tilladt.
Jeg tror ikke, han var et uhyre. Han bad mig om hjælp.
Jeg sagde, jeg ikke kunne hjælpe ham. Han så rigtig ked ud af det.
Det er det sidste, jeg husker, inden... han blev mig.
- Hvor meget lignede han mig? - Han lignede dig på en prik.
- Hvornår indså du, det ikke var mig? - Jeg vidste det bare.
- Tror du, du kender mig så godt? - Nej, ikke så godt.
- Hvad hedder du til mellemnavn? - Til mellemnavn?
Prudence. Selvforskyldt ved konfirmationen.
- Og du? - Thaddeus.
- Thaddeus? - Selvforskyldt af politimesteren.
Han er led.
- Hvordan har Julia det? - Ikke godt.
- Hun er vist stadig i chok. - Det er vi nok alle.
Det er ufatteligt, at dr. Carr er død.
Vi ses på jobbet.
Du klarede det godt. Jeg er stolt af dig.
Du tøvede ikke, da du måtte skyde din egen kollega.
Jeg tror, du blev lidt ældre i dag.
- Du kender mig bare slet ikke. - Det var en kompliment.
Tror du, jeg ender som dig? Jeg er ikke som du.
Jeg vil ikke være som du.
Jeg har en hel pakke.
Hvis du behøver hjælp, så tøv ikke med at ringe.
- Vi ses snart. - Tak.
Hov... Tillykke med fødselsdagen.
Tager du gas på mig?
Selv om du fik din krop kopieret, skal du da have en gave.
Hvor er den smuk.
- Tak. - Se nærmere.
På indgraveringen.
"L.R."?
Lucy Ripley.
Hvordan...? Hvor har du den fra?
Lucy gav mig den.
Drengen, der står ved siden af Lucy på fotografiet med Colorado Kid...
Det er mig.
Tekster: Martin Rendtorff www.undertext.com